EN NETFLIX-SERIE
Tag plads.
Jeg havde en interessant samtale med din nabo, Carol Sullivan.
-Du truede hende med en paletkniv? -Du godeste.
Nej, jeg var ved at vaske mine børster. Jeg glemte, jeg havde den i hånden.
Jeg troede, hun generede handymanden.
Det var en misforståelse. Jeg undskyldte.
Hvorfor skriver du det ned?
Hun sagde også, hun så dig tale med Chastity på morddagen.
-Så du kendte du hende? -Nej.
Jeg mødte hende dagen før.
Carol så, hvad hun mente var et opgør mellem dig og Chastity.
Hun sagde, du sprang ud af bilen, lod den stå midt på vejen
og konfronterede hende?
Har hun ikke andet at lave end at glo ud ad vinduet?
Hvad snakkede du og Chastity om?
Hun smed nogle tusser væk, jeg havde givet Neils datter.
Hun kunne ikke lide lugten.
Det er vanvid. Jeg ville ikke slå nogen ihjel over det.
Over hvad så?
Hejsa.
Jeg skal tage dine fingeraftryk.
Ved du, hvordan det foregår?
Nej.
Du får blæk på fingrene, og så sætter vi aftrykkene
på dette fingeraftrykskort.
Du giver mig din højre hånd,
så begynder jeg med højre tommelfinger.
Fingeren sættes ikke lige ned på kortet. Den bevæges fra side til side.
Presses den, bliver det udgnidret.
Vi bevæger den forsigtigt.
Okay, sådan.
Okay. Nej, bare…
Bare lad mig gøre det, frue.
Sådan.
Jeg synes, det er nemmere at tage fingeraftryk ved obduktioner,
for levende mennesker er ofte lidt for ivrige efter at hjælpe.
Jeg tager nummer seks.
Venstre tommelfinger.
Hvordan er din dag?
Den er fin.
Okay. Det er, hvad jeg har brug for.
Hav en god aften.
Er det alt? Må jeg gå?
Hvorfor lige blomster?
-Hvad? -Du maler blomster. Hvorfor?
Er det det, du vil tale om?
Jeg så malerierne i dit hjem.
De er smukke.
Du er meget talentfuld.
Tak.
Vil du ikke sige det?
Jeg har ikke altid malet blomster.
Da jeg begyndte, malede jeg landskaber, sejlbåde,
sådan noget, turister køber.
Jeg var den fattige kunstner, der knap nok overlevede.
Da jeg endelig fik medgang, var det nærmest tilfældigt.
En dag kedede jeg mig, så jeg malede min hund som Mona Lisa.
Folk elskede det.
Jeg fik masser af ordrer.
Det blev til en hel lille virksomhed
at male folks hunde ind i mesterværker.
Men med tiden blev jeg udbrændt
og havde næsten opgivet at male,
indtil jeg blev gravid med Elizabeth.
Jeg var ved at gå tidligt i fødsel, og jeg skulle holde sengen.
En dag kom sygeplejersken med den smukkeste blomsterbuket.
Jeg stirrede på den, og jeg følte en passion
opfylde mig, om jeg aldrig havde følt før,
og jeg vidste, jeg bare måtte male dem.
Min mand og vores handymand Buell
designede et særligt staffeli, så jeg kunne male i sengen.
Aldrig havde jeg været mere i harmoni med et emne.
Det var nok deres skrøbelige skønhed.
De var så sarte men alligevel modige nok til at åbne sig
i en verden, der kan være så barsk.
I de næste tre måneder lavede jeg ikke andet end at male der i sengen…
…og jeg havde aldrig malet bedre…
…og så kom Elizabeth.
Jeg holdt op med at male, da…
Da Elizabeth døde.
Det må have været svært for dig at miste din datter.
Jeg ville have været så vred.
Godt forsøgt.
Ville du narre mig til at sige, at jeg var så vred, at jeg begik mord?
Jeg vil absolut ikke narre dig.
Men hvis du har det bedre med en advokat…
Jeg har ikke brug for en.
Jeg har intet at skjule. Jeg har intet gjort.
Måske husker du det ikke?
-Hvad skal det sige? -Hør engang her.
Alarmcentralen.
Et mord. En kvinde er blevet myrdet.
Canterbury Hill 406. Skynd jer!
Ro på, frue. Gentag venligst adressen.
Canterbury Hill 406…
Nej, vent. Det er min adresse. 40…
407. Canterbury Hill 407.
Det lyder ikke som en stabil person.
Jeg ville aldrig gøre nogen fortræd!
Det tror jeg, at du tror.
Der var en sag i Rockport for nogle år siden.
En mand dræbte sin kone gennem 33 år.
Han var altid venlig mod hende.
Og så en nat, ud af den blå luft, vendte han sig, greb en lampe
og slog, til hendes kranie var knust.
Han havde taget sovepiller blandet med alkohol.
Han vågnede næste morgen
uden at ane, at han havde gjort det.
Detektiv Lane.
Jeg kommer straks.
Fru Whitaker, er du sød at rejse dig?
Se ind i væggen.
-Hvad sker der? -Hænderne om bag ryggen.
Hvad sker der?
Aftrykkene matchede.
Anna Whitaker, du er anholdt for mordet på Chastity Linkous.
-Nej… -Du har ret til ikke at udtale dig.
Detektiv Lane.
Alt, du siger, kan og vil blive brugt mod dig i retten.
Læg dit tøj i posen.
Læg alle dine smykker her.
ELIZABETH
Douglas?
Tag min hånd.
Hvad laver du her?
Det er okay. Kom med mig.
Hvad sker der?
Bare lidt endnu.
Et bryllup?
En ny chance for kærlighed.
Douglas, vent.
Vent.
POLITISTATION
Hvor er jeg glad for at se dig. Tusind tak.
Lov mig, at du ikke flygter fra landet,
ellers mister jeg 500.000 dollars.
Jeg flygter kun hjem til min seng.
-Gjorde du det? -Sloane! Nej, du godeste!
-Betro dig til mig. -Der er intet at betro.
Du skylder mig en forklaring. Jeg måtte optage lån i galleriet.
Jeg vil også have en forklaring, for intet giver mening.
Du var besat af den familie.
-Du var besat af hende. -Så jeg dræbte hende?
Mordvåbnet bar dine aftryk.
Sloane, du kender mig da!
Du har haft mange sorte øjeblikke.
Jeg er et sort sted nu og kunne virkelig bruge en ven.
Jeg er din ven, Anna.
Og sandheden er, at hvis du vil, kører jeg dig til Mexico.
På stedet.
Jeg gjorde det ikke.
Jeg har intet at løbe fra.
Skal jeg blive hos dig?
Nej, det går nok.
Jeg tror ikke på dig.
Det gør ingen vist.
Åh Gud.
Sloane, jeg… Neil?
Jeg så politiet ransage dit hus i morges.
Jeg talte med dem.
-Er du sigtet for mord? -Jeg har ikke…
Jeg kommer for at vise dig noget.
Kommer du nogensinde nær Emma eller mig igen,
bruger jeg den.
Pokkers også.
Hvad fanden er der deroppe?
TERAPEUT
-Hallo. -Vi må tale.
-Jeg er optaget. -Jeg tror, jeg dræbte nogen.
Jeg er sigtet for mord, og der er blod oppe på loftet.
-Tag det roligt. -Nej, det kan jeg ikke.
Jeg løj for dig.
Jeg har drukket og samtidig taget de piller, du ordinerede.
Måske har jeg gjort det, jeg kan bare ikke huske det.
-Det giver ingen mening. -Hun havde det liv, jeg ønskede mig.
Det liv, jeg engang havde.
Hvem?
Kvinden på den anden side af gaden!
Træk vejret.
Jeg dræbte hende vist.
Der er blod oppe på loftet.
Hvad, hvis jeg har dræbt flere?
Jeg kender dig bedre end nogen anden.
Du er ikke morder, og jeg er ikke bare psykiater.
Jeg var din mand.
Jamen jeg dræbte jo vores datter, ikke?
-Hvad mener du? -Du ville ikke have hende med den dag.
Du anede ikke, at det var "Tag dit barn med på job"-dag.
Det er min skyld, Elizabeth er død.
Hold nu op, Anna.
Det var mig, der efterlod hende derinde.
Det er snarere min skyld.
Du gjorde blot dit arbejde.
Mit job var at beskytte vores datter.
Jeg fejlede.
Det er ikke din skyld.
Heller ikke din skyld.
Måske er det kun Massakre-Mikes skyld.
Måske er det ham, vi burde hade, ikke os selv.
Ikke hinanden.
Jeg kunne aldrig hade dig.
Selvom jeg ødelagde vores ægteskab?
Jeg lukkede dig ude.
Man kan ikke lukke nogen ude, hvis dør allerede er lukket.
Jeg kunne ikke længere elske.
Trods mine alle titler anede jeg ikke, hvordan jeg skulle håndtere det.
Anna, er du på loftet nu?
Nej.
Okay, nu går du derop.
Okay.
Jeg er bange.
Du behøver ikke være bange. Jeg er her.
Blodet…
Du kan godt tackle det, der er deroppe.
Du kan godt, Anna.
Okay.
Jeg holder dig i hånden.
Åh Gud.
Hvad? Hvad er der?
Det er maling.
Det er bare rød maling.
Se bare. Du dræbte ikke nogen.
Hvorfor får jeg så disse glimt…
Disse glimt af at stikke hende ned?
"Se på mig. Jeg er så smuk."
Perfekt ansigt, perfekt krop,…
perfekt liv.
Jeg stak hende ikke.
Jeg stak maleriet.
Jeg har ikke dræbt nogen.
Naturligvis ikke.
Men de fandt min paletkniv ved siden af hende.
Med mine fingeraftryk på.
Der er en forklaring.
Nogen kan have taget kniven.
Hvem?
Kan nogen være kommet uset ind?
VI ER ALLE KUNSTNERE
Åh Gud!
Anna?
Buell har boet heroppe.
Hvad?
Jeg vidste, jeg hørte lyde. Det var fandeme Buell.
Du gode gud.
Douglas, er der noget med Buell, du ikke fortalte mig,
dengang du hyrede ham til at reparere vores postkasse?
-Som for eksempel? -Hans fortid.
-Hvordan blev han vores handymand? -Han var min patient.
-Din patient? -Min første.
Jeg rehabiliterede ham og fik ham løsladt før tid.
Hvorfra?
Statshospitalet. Han blev erklæret sindssyg.
Hvad havde han gjort?
Han dræbte hele sin familie med en lægtehammer.
Hvorfor har du aldrig nævnt det for mig før?
Så havde du nok ikke ansat ham.
Nej, lige præcis!
Men nogen skulle ordne postkassen.
Det er stadig ikke ordnet!
-Hvad? -Det var Buell.
Han dræbte hende.
Han tog nok en af mine paletknive,
men han havde handsker på. Derfor er mine aftryk på den.
Anna, hvor er Buell nu?
Jeg ved ikke.
Hør her. Du skal ud derfra.
Anna, se at komme ud!
Buell!
Nej!
Tekster af: Ulla S. Qvistgaard